Pasirinkome Biržus, nes manome, kad šis miestas yra vienas iš perspektyviausių miestų šiaurės Lietuvoje. Rinkdami informaciją radome, kad šiuo metu Biržai patiria gyventojų imigraciją, spartų ekonominį augimą ir turi daug ruošiamų infrastruktūros plėtros projektų, kas indikuoja labai sveiką miesto vystymąsi. Norint, kad miestas išaugtų į traukos centrą, jame taip pat reikia suaktyvinti kultūrinį gyvenimą, tik ekonominių rodiklių nepakanka.
Mūsų manymu, mieste svarbiausia yra jo gyventojų istorijos. Kad jos kurtųsi, miestas turi turėti tam tinkamas erdves, kurios skatintų aktyvų kultūrinį ir socialinį gyvenimą.
Todėl ir pasirinkome šią erdvę – ji miesto kontekste galėtų veikti kaip jungiamoji tarp Biržų centro ir gyvenamųjų miesto dalių, taip sukurdama didesnį norą žmonėms gyventi bendruomenišką, o ne užsiskleidusį ir privatų gyvenimą, kitaip sakant, ištrauktų juos iš namų į miestą.
Taip pat, atlikę urbanistinę analizę, aptikome, kad didžioji dalis traukos objektų yra išsidėstę Vytauto g., visos aplinkinės erdvės atlieka tik gyvenamąją funkciją.
Mes norime šią dinamiką sulaužyti: įtraukti visas miesto dalis į kultūrinį gyvenimą ir sukurti naują, papildomą urbanistinę ašį mieste.
Pats parkas ir jo pastatai galėtų funkcionuoti kaip vietoženkliai (žiūrint iš urbanistinės analizės perspektyvos), kurie miestui kurtų naują simbolinę vertę, neapsiribojančią tik paveldu.
Vystydami šį projektą remsimės Kevino Lyncho iškeltomis architektūrinėmis teorijomis (knyga „The Image of the City”) bei organine architektūra.
Šis architektūrinis ir urbanistinis judėjimas akcentuoja žmogaus ir gamtos dermę bei dizaino idėjų sėmimąsi iš gamtos.
Mūsų manymu, toks požiūris projektui tiktų, nes šalia miesto yra (ir į patį miestą įeina) regioninis parkas bei vienas seniausių dirbtinių tvenkinių Lietuvoje, kuris taip pat yra savotiškai tapęs gamtos draustiniu. Dėl šios priežasties papildomas gamtos elementas mieste dar labiau sustiprintų ir pabrėžtų regiono natūralų grožį.